EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Nei!
- Nei! - Hallo.
Jeg har dødd etter å møte deg.
Grev Dracula...
...har du spist?
Jeg har skjerpet appetitten.
- Det er bra at dere er to. - Nei.
Vi er ikke to under noen omstendigheter.
Tar du Mina, mister du meg. Du liker ikke å drikke de dødes blod.
Vil du dø for å redde dette redde barnet?
- Jeg ville dø for alle redde barn. - Hvorfor?
Fordi jeg ikke er som deg. Mitt liv har et høyere formål enn bare å leve lenger.
Avfinn deg med henne, eller ta meg og lær noe.
Løp.
Kom igjen, nå!
Agatha Van Helsing.
Jeg skal ikke forhaste meg med deg.
Du skal bli en del av meg og skal reise til den nye verden i mine årer.
Kom igjen, gutt, sug.
Når kom du? Jeg hørte deg ikke.
Trekk for gardinene, skatt.
Hvem er du?
- Unnskyld, jeg mente ikke å forstyrre. - Hva gjør du her? Hvem er du?
Er du en venn av Bob?
Måtte du få ham hjem? Jeg er lei for det.
Han inviterte meg inn.
- Hvordan står det til med ham? - Han er nede.
- Full? - Det er en måte å si det på.
Hva faen er det som foregår?
Bob? Hvor er Bob?
Hva?
Hva har du gjort med kjøleskapet mitt?
- Er kjøleskapet den hvite boksen? - Ja.
Bob er i kjøleskapet.
Jeg var nødt til å bøye ham litt.
Se på henne.
Så vakker.
Han lever.
Nei da, ikke bekymre deg. Det er han ikke.
Bare litt rastløs.
Velkommen til England, grev Dracula.
Hvorfor er du så sen?
Er du sulten?
Agatha?
Hvor lenge?
- Må du spise nå? - Hvor lenge var jeg i vannet?
I 123 år.
- Er det alt? - Unnskyld?
Dere har hatt det travelt. Jeg liker den flygende greia.
- Hva med den her borte? Flyr den også? - Nei, den flyr ikke.
- Ok, jeg tror det er greit. Bare dra. - Oppfattet.
Du er ikke henne, er du vel?
Men du er av samme slekt. Helt opplagt.
- Kan jeg få se? - Bli der du er!
- Det er ikke et våpen. - Nei, det er et kamera.
- Får jeg se? - Gi ham det.
Ja.
Bø!
Hvordan gjenkjente du det? Det ligner ikke noe kamera du har sett.
Jeg har vært her siden 1400-tallet. Ting endrer seg. Man blir vant til det.
Men det virker som dere øker farten.
Veldig bra. Smil.
Vær så snill. Du har sikkert et pent smil. Får jeg se det?
Skal vi gjøre det sammen?
Ja?
Smil.
- Der. Smil. - Slipp våpenet!
- Slipp det! - Slipp ditt!
Ha medlidenhet med meg og smil.
Jeg har sovet under vann i mer enn ett århundre.
Å være vampyr har mange fordeler,
men det gjør det vanskelig å være A-menneske.
Sånn, ja. Det var bedre.
Jeg er jo ikke så ille likevel.
- Legg det fra deg! - Smil.
- Slipp våpenet! - Ikke skyt ham!
- Slipp det, sa jeg! - Smil.
- Slipp det nå! - Nei.
Jeg kan høre pulsen din. Den er veldig livlig nå.
Van Helsing.
En etterkommer, antar jeg.
Søster Agatha Van Helsing var oldetanten min på farssiden.
- Jeg likte henne. - Så langt jeg vet, drepte du henne.
Å drepe er sunn konkurranse. Barmhjertighet er respektløst.
Nei! Hva er ordrene dine?
Jeg liker lyden. Det er en fin detalj.
Hør her, han fortjener ikke din sympati. Han likte å slå deg.+
Jeg har fått noen av din manns minner. Du ville vel si at jeg har lastet dem ned.
Hvordan?
Oralt.
Kan jeg ta den?
- Kathleen, ikke sant? - Ja.
Hva feiler det tjenerne dine? Har de fri i dag?
Jeg antar at du har ansatte. Du er opplagt veldig velstående.
- Velstående? - Ja.
Se på alle disse tingene. All denne maten. Boksen med de bevegelige bildene.
Og den saken utenfor. Bob kaller det en bil. Er den din?
- Ja. - Og denne skattkisten er huset ditt.
- Det er ei rønne. - Det er fantastisk.
Kathleen, jeg har vært en adelsmann i 400 år.
Jeg har bodd på slott og i palasser blant de rikeste fra enhver tidsalder.
Jeg har aldri opplevd større luksus enn det som omgir meg nå.
Dette er et rom med underverker.
Det fins ikke en konge, dronning eller keiser
som jeg har kjent eller spist, som hadde kommet hit
og godtatt å forlate det.
Jeg visste at fremtiden ville frembringe underverker.
Jeg visste ikke at den ville gjøre dem vanlige.
Fire hundre år?
Beklager. Fem hundre, faktisk. Jeg forsov meg.
- Hvem er du? - Jeg er en vampyr.
Nei, ikke vær tåpelig. Du vet at det er sant, folk gjør alltid det.
Stol på hårene i nakken din. Jeg er grunnen til at du har dem.
Folk har vanligvis spørsmål.
Har du en refleksjon?
- Hva mener du? - I speilet.
På film har vampyrene ikke refleksjoner.
Ser jeg ut som noen som ikke kan se seg selv i speilet?
De fleste vampyrlegendene er gale eller misforstått.
Men speil...
Jeg ser ikke noe mindre i speilet enn du gjør.
Jeg ser mer.
Nei. Har du et orkester?
Hallo?
Telefon. Takk, Bob.
Hvem andre er der oppe?
Kom deg inn i kassen.
- Hvordan fant du meg? - Ødeleggelsene er lette å følge.
Solen er oppe. Du må komme deg i kassen.
Du ser det kanskje ikke, men jeg har tak over hodet.
Jeg ser det.
Kom deg inn i kassen.
Hørte du meg? Er du i kassen?
Møt meg nede.
Hallo? Grev Dracula.
Hallo? Ok, jeg kommer inn.
Husk at jeg har folk utenfor.
Hvis det skjer meg noe, river de av taket og lar deg brenne.
Hallo?
Hvor er du?
Drep meg!
Er du redd ennå?
- Du dreper meg. - Det behøver ikke å gjøre vondt.
Hent kassen. Få ham ned i kassen.
Se på meg.
Se på meg!
Hvor skal vi sette ham?
Rett i isolatet.
Johnny?
INNKOMMENDE ANROP
TRE UBESVARTE ANROP FEM ULESTE E-POSTER
INNKOMMENDE ANROP
- Hei. - Du kan ta med deg noen i kveld.
- Men hvem? - Jeg vet ikke. Bare ta med noen.
- Du holder ikke på å bli sentimental nå? - Selvsagt ikke.
Sentimentalitet er bare stalking. Vi ses senere.
Ha det.
RING SÅ SNART SOM MULIG.
Lucy!
Når kom du hjem i går? Det er ikke sunt.
Ja da. Jeg kan sove når jeg er død.
Hei!
Quincey!
Alle sammen, dette er Quincey. En amerikaner fra Texas.
- Texas. - God kveld.
Har aldri truffet en cowboy før.
- Er du cowboy, Quincey? - Nei. Ikke egentlig, frue. Nei.
- Frue? - Jeg rir ganske mye,
- men jeg har aldri egentlig... - Rir han?
Kom igjen, cowboy, vi danser.
Jeg må tisse.
Jeg spurte deg aldri om hva du jobber med. Luce virket ikke sikker.
Er du sykepleier?
Jeg er turnuslege. Men jeg vil spesialisere meg innen psykiatri.
Og du?
Lucy sier at du har penger.
Det har jeg vel.
Jeg lurer jo på om hun hadde valgt meg om jeg ikke var rik.
Men hadde jeg likt henne om hun var stygg?
- De har faktisk doer her, vet du. - Det er kø.
Du er fæl.
- Hold kjeft. Dette er raskere. - Nei, jeg mener Jack.
Hva med Jack?
- Du må jo ha sett ansiktsuttrykket hans. - Jeg knullet ham jo, hva klager han på?
- Jeg tror han er forelsket. - Ikke vær dum.
Det var tre ganger. Fire, avhengig av hva du teller.
Du vil få et rykte.
- Hva? Takk, dronning Victoria. - Du vet hva jeg mener.
- Det kalles horehets. - På seg selv kjenner man andre.
Hvorfor skal jeg ikke ha det gøy? Jeg er bare 22.
Jeg skal jo ikke gifte meg.
Hvis det er noen trøst, syns jeg at du er søt.
Jeg vet at du ikke er homo. Selvsagt, med Lucy og det der.
Tre ganger, fire.
Nei, jeg ville bare...
Unnskyld, jeg skulle ønske jeg aldri...
INNKOMMENDE ANROP
Herregud.
Ja!
INNKOMMENDE ANROP
Gift!
- Jeg håper de blir veldig lykkelige. - Ikke jeg heller.
- Vil du gå og ta en drink? - Ja, men jeg kan ikke.
Vi ses.
Nei!
JONATHAN HARKER-STIFTELSEN
- Jeg hadde ikke tid til å ta med noe. - Du trenger ikke noe.
Vi har prøvd å nå deg i timevis.
Beklager. Jeg var på en klubb. Det var bråkete.
Så dere har faktisk funnet ham.
- Har du drukket? - Jeg drikker ikke.
Bra. Ikke han heller. Denne veien.
05.34 SOLOPPGANG 07.46 NÅ
20.11 SOLNEDGANG
- Hva gjør jeg med klærne? - La dem ligge på stolen.
- Er denne informasjonen oppdatert? - Ja, jeg tror det.
- Hvor mange av oss er det? - Du får snart møte alle.
Her. Kan du ta på deg dette?
Hallo, Jack.
Zoe... dr. Helsing. Hvordan går det?
En stor dag for vitenskapen. Noe jeg ikke forventet.
Men hvordan har du det?
Ingen symptomer så langt, jeg prøver å ikke tenke på det.
Jeg trodde du trakk deg fra programmet.
- Jeg trodde det var en jente. - Jo. Det trodde jeg også.
Kom igjen. Orienteringen har begynt.
Dette er hoveddelen av skipet.
Det har stort sett vært uforstyrret i over 100 år.
De opprinnelige teamene så på feil sted.
Ingen skjønte helt hvor tett
grev Draculas skip kom på det britiske fastlandet.
Hallo.
- Jack Seward. - Hallo, Jack.
Beklager at jeg er sen.
Det går bra, jeg har ikke kommet til det beste. Enda en O negativ, ser jeg?
Vanilje.
Velkommen, Jack. Det er ikke noe galt med vanilje.
Vi gjennomsøkte vraket i tre dager,
men det vi lette etter, befant seg omtrent 200 meter sør for det.
På en så gammel kasse ville man forvente i det minste noe rur.
Men se på den. Ingenting levende har rørt den.
Der har du det. Ditt livsverk.
Du ser ikke glad ut.
Ja. Jeg er like glad som paven ville vært om Jesus dukket opp.
Som dere kan se, selv etter 123 år var kroppen perfekt bevart.
Eller, det trodde vi.
Liket var ikke bevart.
Dracula var faktisk levende, men slumret.
I en slags gjenoppbyggende koma, som han ville ha blitt i
om ikke jeg hadde vært dum nok til å mate ham.
Så hvis dere lurere på det, ja, vampyrer biter.
Dere må vite hva dere sier ja til.
Vi skal beskytte dere. Men dette handler ikke bare om å gi blod.
Det er ikke bare et medikamentforsøk. Dere får mer penger av en grunn.
Dere vil bli utsatt for en vampyr under kontrollerte forhold.
- Forstått? - Ha det.
På dette tidspunktet,
etter å ha utløst gjenoppvåkningen, valgte vi en taktisk tilbaketrekning.
Vi forseglet kassen så ingenting kunne forstyrre prosessen,
og vi overvåket fra land. Det tok Dracula ti timer å våkne fullstendig.
Og vi ventet selvfølgelig på ham på stranden.
Hvorfor?
Hørte du meg? Hvorfor er det der? Hva er det til?
Det er et toalett. Jeg er en vampyr. Hvorfor har dere gitt meg et toalett?
God morgen, grev Dracula. Finner du deg til rette?
Jeg har et kjemisk toalett og dette.
- Alt som ble skrevet mens du var i koma. - Jeg trenger mer enn bøker, Zoe.
Ta av deg jakken og rull opp venstre erme.
- Hvorfor? - Fordi jeg kan knuse deg med en solstråle.
Jeg kommer inn.
Om du prøver å angripe meg, åpnes taket fullstendig, og du blir brent. Forstått?
Denne gangen er du lege.
Jeg tror jeg foretrakk den skuffede nonnen.
Jeg er forsker.
- Det er jo det samme. - Jeg er ikke søster Agatha.
Jeg er dr. Helsing og leder denne stiftelsen.
Du leder den?
Selvsagt. Du sov deg vel gjennom kvinnenes rettigheter.
Kvinnenes hva? Sa du rettigheter?
- Du venner deg til det. - Nei.
Prøv å forklare. Jeg gikk glipp av et helt århundre.
Hva er rettigheter? Ingen har rettigheter, Zoe.
Mann, kvinne eller monster. Ingen, ingen steder.
- Det er bare en sinnssyk fantasi. - Eller sivilisasjon, som vi kaller det.
- Gi meg venstrearmen din. - Hvorfor det?
- Fordi du skal gi blod. - Det har aldri skjedd før.
Så hva er Jonathan Harker-stiftelsen?
- Jeg kommer ikke gjennom huden. - Å nei? Gi den til meg.
Ta denne.
Hold denne.
Johnny var en fin fyr. Hva har dette stedet med ham å gjøre?
Så du husker Harker, da.
Stiftelsen ble startet av forloveden hans. Husker du henne?
Så vidt.
En puslete liten sak. Uten smak, kan jeg tenke meg.
Du lot henne leve.
Løp nå!
Da faren døde, arvet hun formuen.
Og med hjelp av søster Agathas familie opprettet de stiftelsen i Jonathans navn.
Så du driver familiebedriften? Jeg har alltid bifalt arvet makt.
Demokrati er de uinformertes tyranni.
Vi finner bare sannheten i blodet, Zoe.
Hovedformålet vårt er medisinsk forskning, men med et krav om at hvis du ble funnet,
skulle du fanges, undersøkes, forstås og fôres.
- Du er et enestående eksemplar. - Nei.
Jeg er en 500 år gammel hærfører.
Og jeg gjenkjenner leiesoldater når jeg ser dem.
Hvem finansierer dette?
Folk som har råd til leiesoldater, er sjelden interessert i medisin.
Du holder tilbake informasjon. Jeg gir deg alt.
Blod er liv. Alt er i blodet, Zoe, om du kan lese det.
- Kan du lese det? - Du kunne ikke lese mitt. Det kvalte deg.
Men jeg husker smaken. Hva er det?
Du er rask. Du er smart. Motivert.
Men motivert av hva? Agatha prøvde alltid å redde alle, men du...
Du holder deg for deg selv.
Uten venner, kjærlighet eller barn,
svekket, korrupt til og med.
Zoe Helsing, det ligger en skygge over hjertet ditt.
Jeg har smakt den bitre aromaen før, og nå om dagen tror jeg...
...dere kaller det...
...kreft.
Det var derfor blodet ditt var giftig for meg.
Du er døende.
Doktor, jeg må snakke med deg.
- Hva er det? Hvem er det? - Hei, Frank.
Beklager, ja. Hallo. Er litt sen. Togene.
- Hva er dette? Bli kvitt ham. Kast ham ut. - Dr. Helsing, du må høre etter.
- Hvem er du? - Beklager.
Jeg er uhøflig. Dette er Frank Renfield. Vi har skypet med hverandre.
Hallo. Er det dr. Helsing? Vi kan sikkert få orden på dette.
- Skypet? - Ja. Takk for denne.
- Du skal ikke være på nett. - Vet du ikke hvordan det virker?
Det er fryktelig smart.
- Hvem ga ham passordet? - Vel, det er navnet mitt.
- Herregud. - Fortell dr. Helsing hvem du er.
Ja, jeg er grev Draculas advokat.
- Hva? - Advokaten hans.
- Beklager. Vel, ikke beklager, men du vet.
Det ser ut som om du holder ham her mot hans vilje,
og selv om min klient ikke vil lage oppstyr, så går det jo ikke an.
- Siden når har du hatt en advokat? - 1896.
Ja, nettopp.
Vi har representert grev Dracula siden 12. september 1896.
Hawkins og Wentworth har det. Jeg var ikke der, er ikke så gammel.
- Jeg mente ikke å fornærme noen. - 1896?
Vi kjøpte noen eiendommer og arrangerte flyttingen.
Plager det deg at mannen som engasjerte firmaet ditt i 1896
står der uten et eneste grått hår?
Takk.
Det gjør det jo. Ja, ganske mye.
Jeg synes faktisk det er ordentlig skummelt.
Gjør ikke du?
Men saken er at å være mer enn ett hundre år gammel, ikke er ulovlig.
Det som er ulovlig, er at du har låst ham inne.
Jeg tror du har glemt, dr. Helsing, at greve Dracula har rettigheter.
- Han er en vampyr! - Det er et følelsesladet begrep.
Det er riktig begrep.
Ikke et juridisk begrep. Har han skadet noen?
- Ja. - Nei.
- På strand... - Nei.
Det gikk rykter om en hendelse der, men det fantes ingen spor neste morgen.
Og ingen snakker om det.
Så enten har noe blitt dekket over, og i så fall vil det interessere politiet,
eller så var det ikke noe å skjule, og min klient er ikke skyldig i noe.
Hva foretrekker dere?
For hvorfor skulle et medisinsk forskningssenter ha tilgang til...
Jeg vet ikke, la oss si leiesoldater.
Jeg selv lurer ikke på det, men folk sladrer så mye.
Greven har gitt en frist for når han må slippes fri. Elleve minutter over åtte.
En litt underlig tidsangivelse. Men han har jo sine særegenheter.
Det er ikke underlig i det hele tatt. Solen går ned elleve minutter over åtte.
05.34 SOLOPPGANG 19.31 NÅ
20.11 SOLNEDGANG
Jeg sender deg en e-post.
"Kjære Zoe. Takk for at du har vært et så imøtekommende vertskap.
Men det er tradisjon at vertskapet tar farvel med gjestene sine,
og jeg vet at du vil gjøre dette.
Og takk for tilbudet om mat. Men jeg pleier ikke å spise kyr.
Når det gjelder blod, er jeg en kjenner.
Blod er liv. Blod er vitnesbyrd.
Vitnesbyrdet til alle jeg har ødelagt, flyter i årene mine.
Jeg skal velge med omhu hvem som skal bli del av dem nå.
Modenhet er det øyeblikket forfallet starter.
Sødme er løftet om fordervelse.
Jeg skal lete etter denne verdenens perfekte frukt.
Og jeg skal finne den.
Tvil aldri på det. Jeg skal finne den.
Blod er alt du trenger å vite, Zoe, hvis du vet hvordan du leser det.
Har du funnet ut hvordan?
Hvis du har et håp om å måle deg med meg, må du det."
Jonathan Harker-stiftelsen er svært interessant.
De gjorde en god jobb under influensaepidemiene,
men måten de finansieres på, er uklar, man kunne nesten si okkult.
INNKOMMENDE ANROP
Hvor ble det av deg? Furter du? Bare fordi jeg forlovet meg?
- Jack, ikke furt. - Jack er ikke her for øyeblikket.
- Hvem er det som ringer? - Unnskyld.
Si at det er Lucy. Lucy Westenra. Hvem er dette?
Hallo, Lucy Westenra. Jeg er grev Dracula.
Agatha Van Helsing. Du skal bli en del av meg.
Du skal reise til den nye verden i mine årer.
Kom, gutt, sug.
TRE MÅNEDER SENERE
- Orker ikke to dager til, dette er fælt. - Stikk hodet ut av vinduet.
- Det er drinkene. - Den siste smakte møbelpuss.
- Jeg blir ikke kvitt smaken. - Noen skulle kjøpe potetgull.
Vi har bare vanlige.
Vanlige? Herregud. Hva er bra med ingen smak?
Hva var galt med fysikeren?
Ingen smak.
- Og tennisspilleren? - Trevlete.
Herre, jeg prøver å gi deg nøyaktig de ferdighetene du håper å tilegne deg.
På 500 år har jeg ikke behøvd å trene, men nå om dagen gjøres alt for deg,
og alt blir levert, til og med maten.
SULTEN SENERE?
- Er vi der? - Tjue minutter til.
- Hva? - Jeg tekster bare.
- Jeg kjenner det uttrykket. - Hvilket uttrykk?
"Blir du sulten senere?"
Herre, du kom til meg med et program, en plan, noen nye initiativ for...
La oss kalle det hva det er, verdensherredømme.
Som din advokat, kan jeg spørre hva du bruker tiden din på?
Du har ikke råd til å suge blod av hvem som helst.
ER DET
- Tre prikker. Det kommer et svar. - Hit med den.
- Skal du ikke spise? - Hun skal drikke!
Gi meg den!
Svaret er her: "Er det et tilbud?"
- Lucy Westenra, du skal gifte deg. - Dine siste dager som fri kvinne.
- Gi meg den. - Hva svarer jeg?
Ja. Bare si ja.
"Miss Westenra er tilgjengelig for en sen middag."
- Jeg sier "sent". Vi har karaoke. - Så hvem er dette? D?
Hvem er D?
Hva med denne? Bor lokalt, to lauder fra Oxford,
kampsportekspert, drikker ikke.
Beklager. Jeg har allerede middagsplaner.
Jeg prøver, mørkets herre. Noen ganger lurer jeg på hva du faktisk vil ha.
SER DEG SENERE
Hva med Harker-stiftelsen? Er de fortsatt interesserte?
Det er en viss aktivitet. Men venninnen din har sluttet der.
- Venninnen min? - Dr. Helsing.
Jeg vet ikke helt hva som skjedde,
men jeg antar at hun ikke vil interessere seg mer for deg.
- Hva er klokka? - Halv tre.
TILBAKE PÅ HOTELLET
Vet du hva? Jeg tror at det er blod i alkoholomløpet mitt.
Ja.
- Hørte du hva jeg sa? - Ja da.
- Det er blod... - I alkoholomløpet ditt. Festlig.
- Det er omvendt, ikke sant? - Slutt, du tar livet av meg.
FORTSATT SULTEN?
Er du full? Drakk du skikkelig?
- Kanskje jeg sparer meg. - Til middagen? Til D?
- Ikke gjør det. - Hvem er sulten så sent?
- Er du sikker på alt dette? - Alt hva da?
- Å gifte deg med Quincey. - Jeg liker ham.
- Du skal liksom elske ham. - Ok, jeg elsker ham, da.
For han elsker deg, og Jack elsker deg. Alle elsker deg.
- Ja da. Jeg er pen. Sånt skjer. - Hør på henne.
- Vet du hvordan det er når du er pen? - Ja!
Alle smiler. Du ser aldri verden uten at den smiler et digert, dumt smil.
Det du ikke skjønner, er at ekteskapet...
...er for hele livet.
Ja, men livet er ikke for alltid.
JEG ER ALLTID SULTEN
DU VET HVOR DU FINNER MEG
- Hore. - Sulten.
- Du kunne ventet. - Jeg trenger næring, Lucy.
- Du sier ikke alltid ja. - Vedkommende sa nok ikke det.
Hurtigmat.
- Hvorfor betyr samtykket mitt noe? - Det gjør det ikke, men det er nydelig.
Jeg er en gourmet, ikke en slukhals.
Hvorfor alltid på en kirkegård?
Jeg liker å være sammen med folk på min egen alder.
En morsom fyr. Veldig morsom.
Hvor skal du begraves?
- Hvorfor det? - Jeg vil kanskje besøke deg.
Det er utrolig klengete.
- Heldigvis skal jeg kremeres. - Nei.
Hold kjeft. Alle her bruker bare unødvendig plass.
Hør på meg. Ikke la dem brenne deg.
- Hvorfor ikke det? - Det gjør vondt.
- Jeg har aldri hørt noen klage. - Det har jeg. Jeg vil si at det er...
...ni her. Ja, ni.
- Ni hva? - Som lider.
Kom hit.
Gi meg hånden din.
- Hva gjør jeg? - Du lytter.
- Hva er det? - Hva høres det ut som?
- Banking. - Banking, ja.
På et kistelokk.
Fra innsiden.
Slå på lysene.
Slå på lyset, da. Det er så mørkt.
Jeg finner ikke fjeset mitt. Jeg kjenner det ikke.
Hjelp meg!
- Er de vampyrer? - Ikke så høyt utviklet, bare vandøde.
De uheldige få som forblir bevisste mens de råtner.
- Kan du høre meg? - Skru på lyset, vær så snill!
- Nattens barn. For en musikk de lager. - Hjelp meg!
- Jeg kan knapt puste her inne! - Vær så snill!
Vakkedame.
- Vakke? - Vakker. Han mener deg.
Vakkedame.
- Hvordan vet han at jeg er her? - Fordi han ser på deg.
Rett der borte.
Vakkedame.
Vakkedame leke titt-tei.
Titt-tei.
Noen av de små kravler seg opp til overflaten.
Jeg tror de lukter metemarkene.
- Kan du se meg? - Nei.
Ikke lek med ham. Han følger etter deg hjem.
- Gjør han det? - I løpet av et veldig langt liv
tror jeg aldri at jeg har møtt noen som deg.
Du gir virkelig blaffen, ikke sant?
Den perfekte frukten.
Lucy? Helvete.
FINN VENNENE DINE FORT
SØKER
Å dø er det eneste som er nytt og spennende.
Alle andre opplevelser er katalogisert i de endeløse, skravlende bibliotekene.
Ingenting er ferskt.
Hvert eneste levende øyeblikk er forslitt og andrehånds,
bortsett fra det ene som ingen kan gi en tilbakemelding om.
I en verden av besøkte veier, er døden den siste uberørte snøen.
Du snakker en masse dritt.
- Folk sier vanligvis ikke det til meg. - Ja, du dreper dem før de kan det.
I bunn og grunn blokkerer du folk.
- Elsker du meg? - Nei.
- Vil du noensinne elske meg? - Nei.
Greit nok. Én ting mindre å bekymre seg for.
Er du ikke det minste redd for meg? Er du ikke redd for noe?
- Ikke engang å dø? - Alle dør.
Lucy, du smaker helt spesielt.
To minutter. Om du fortsatt er appetitt.
- Tre. - Fem.
For en gangs skyld.
- Hva vil du drømme om i kveld? - Ta meg et vakkert sted.
Der ingen kan se meg. Der jeg ikke må smile.
Skruppelløs lege laget ham. Tolv bokstaver.
Dracula...
...er...
...min...
DRACULA ER MIN HERRE
...herre.
Lucy?
Lucy.
Luce, hva i helvete?
Jack, du må komme til henne.
Hun nekter å gå til legen, men hun vil kanskje treffe deg.
Stans.
Er dr. Helsing der?
Nei, det visste jeg ikke.
ONKOLOGI
Hallo. Har noen sendt deg?
Jeg beklager, men jeg er virkelig ikke en troende.
Zoe?
- Beklager, jeg mente ikke å... - Jack, hallo. Beklager, jeg drømte.
Kom inn.
- Takk. Beklager om jeg skremte deg. - Nei, det gjorde du ikke.
Prøv igjen, jeg kjeder meg voldsomt.
- Jeg tok ikke med druer. - Jeg hater druer.
I så tilfelle, vær så god.
Så hyggelig at du besøker din gamle veileder.
Er det det, Jack? Er det hyggelig?
Å, Jack. Du er min beste elev.
Jeg foreslo deg for blodgiverprogrammet så du kunne få noen lettjente penger.
Få deg gjennom universitetet.
Jeg trodde aldri Dracula ville komme tilbake.
Ingen gjorde det.
Så...
...hva tror du? Når det gjelder Lucy?
Det er mulig. Det kan være ham.
Dracula velger ofrene sine av en grunn. Er det noe spesielt med henne?
Jeg elsker henne. Men hun er en helt vanlig jente.
Det kan hun ikke være.
For hvis det er Dracula, hvorfor kommer han tilbake for å få mer?
Hallo? Hvem er der nede?
Er det deg?
Titt-tei.
Titt-tei. Vakkedame.
- Titt-tei. - Kan jeg komme inn?
Titt-tei.
Se bort, vær så snill. Jeg må drepe et barn.
Slik vi pleide å si i Vladivostok.
- Jeg er syk. - Ikke akkurat syk.
Se på ansiktet mitt.
Så utrolig vakker.
- Jeg er likblek. - Som den siste, uberørte snøen.
- Er jeg i ferd med å dø? - Du er dødelig.
Du har vært i ferd med å dø siden du ble født.
Folket mitt har et ordtak:
"Man bør alltid si farvel til gjestene som drar."
Hvordan har du det, kjære?
Jeg skal lage te, vil du ha litt?
Jeg tar med en kopp. Bli der. Du må spare på kreftene.
Hjelp meg!
Hysj, Lucy, du er min nå. Det er ikke noe mer å være redd for.
Du blir ikke lenge i graven.
Sinnet ditt skriker høyt, men foreløpig må kroppen din være stille.
Midt i livet er vi i døden.
Hvem andre kan vi søke trøst hos enn deg, o Herre,
som med rette ser på våre synder med mishag.
Send oss likevel ikke inn i den evige døds bitre smerte, o helligste Herre.
Nei!
Hjelp meg!
Kom igjen.
TIL MINNE OM LUCY WESTENRA
Det er som om jeg kan høre henne.
Jeg kan føle at hun roper på meg.
Hjelp!
Hallo?
Hallo, er det noen der?
Er det noen her?
Har noen åpnet ovnen? Den skal ikke åpnes ennå.
Sendt du meg...
...inn i flammene?
Jeg kommer straks.
- Hvor er jeg? - Det er ikke spørsmålet, Zoe.
Kan jeg kalle deg Zoe?
Spørsmålet er, hva er Draculas begrensninger?
Vi vet tre ting: Han kan ikke komme inn uten en invitasjon,
han tåler ikke sollys, og mer enn noe frykter han synet av korset.
Men du skjønner, vi tar feil.
Disse tre tingene må være én ting, det er mye ryddigere.
Gud er alltid ryddig, vel, ifølge ham selv.
Slutt å stirre sånn med åpen munn.
Dracula drakk blodet mitt, og du drakk hans.
Blod er liv.
Det som er igjen av mitt er i ham, og nå også i deg.
Som han lovet, har jeg reist til den nye verden i årene hans.
Det er fryktelig mange i Draculas blod, men min DNA synkroniseres vel med din.
For et nyttig ordforråd jeg har nå.
- Hvem er du? - Det er helt opplagt hvem jeg er.
- Så hva frykter Dracula? - Jeg vet ikke.
- Eller hva vil han ha, da? - Jeg vet ikke.
Jo, det gjør du.
Han kom tilbake for å suge blod av Lucy Westenra gang på gang.
Han kunne sugd blod av hvem som helst i London, i hele verden.
Hvorfor gå tilbake til en helt vanlig jente kveld etter kveld?
- Hvem er du? - Hvem ser jeg ut som?
Meg.
Akkurat. Tenk! Hva vil han ha, og hva frykter han?
Jeg vet ikke, jeg gir blaffen. Det er ikke mitt problem mer.
Jeg er inne i hodet ditt. Jeg kjenner skyldfølelsen din.
Stiftelsen din ble finansiert av...
Å, jeg kan ikke se det. Du liker ikke å tenke på det.
Uansett hvor pengene kom fra, gjorde jeg gode ting med dem.
I mange år, ja. Men du vekket også Dracula til live igjen med dem.
Så han er fortsatt ditt problem, og det vet du.
Hva kan jeg gjøre?
Stakkars liten. Som Herren sa det den kvelden i Getsemane:
"Ånden er villig, men kroppen er svak."
- Si meg hvem du er. - Jeg er ånden, og du er kroppen.
Draculas mørke skal føre oss til lyset.
- Jeg er døende. - Jeg er død.
Men jeg er søster Agatha Van Helsing fra Sankta Marias kloster i Budapest,
og ingen av oss er helt ferdige ennå.
Du må hente meg på sykehuset. Jeg skriver meg selv ut.
- Zoe, du er døende. - Ikke bruk for lang tid, da.
Vakker.
Vakre dame.
Vakkedame.
For å oppsummere føler jeg at vi bør fortsette å se Harker-stiftelsen
som en aktiv personlig trussel.
Sekstito, tror jeg.
Regnskapsfører.
Vi vil selvsagt fortsette å overvåke dem ved å bruke agenter i området.
Litt diskre hacking, og som du foreslo, flaggermus.
Kan jeg bare...
- Du ser ikke overrasket ut. - Du ser ikke død ut.
Jeg nærmer meg.
Det var lett å finne deg.
En mann med din oppdragelse og ego er ute av stand til å gjemme seg.
Man ser etter en unødvendig høy bygning, flere utganger og ingen kirke i nærheten.
Og nummeret ditt står i katalogen.
Så snilt av deg å ta med medbrakt til selskapet.
En veldig dårlige årgang, men det er tanken som teller.
- Sett ham ned. - Hvorfor det?
Dette er England. Man konverserer før middagen.
Ganske riktig, dr. Helsing.
- Venter du besøk? - Ja.
- Lucy Westenra. - Kjenner du henne?
Dette er dr. Seward, det var telefonen hans du stjal.
- Du kan si at jeg introduserte deg. - Og nå er hun død.
Om du venter at Lucy skal reise seg fra graven i kveld,
grev Dracula, vil du kanskje vite at hun ble kremert.
Kremert? Men jeg sa det til henne. Jeg advarte henne.
Og likevel lot hun dem brenne henne?
- Tydeligvis. - Du forstår ikke.
Hun vil ha vært bevisst hele tiden.
Kjøttet hennes smeltet, hver celle ble forkullet, hver partikkel brant.
Det svir litt, tror jeg.
Der.
Ser du? Du har undervurdert hvor robust en vampyr er.
Jeg har alltid likt de livlige.
Dr. Seward...
- Var hun en venn av deg? - Ja.
Dette kan være et godt tidspunkt å reflektere over at skjønnhet
bare er overfladisk.
Be for henne, Jack.
Husk at det er sjelen, ikke utseendet man elsker.
Dr. Helsing, du høres ikke helt ut som deg selv...
- Går det bra? - Alt i orden.
Hei, du.
- Var det vanskelig å finne frem? - Jeg kan alltid snuse opp hvor du er.
Jack. Hva gjør du her?
Og hvem er dette? Endelig har du med noen.
Hun er litt blek, hvis jeg kan si det sånn.
Startet dere uten meg?
Jeg står ikke på menyen. Jeg er en svært gammel venn.
Hvorfor står du bare der, Jack?
Kyss meg.
Kyss meg, Jack
- Kyss meg. - Lucy, nei.
Kom igjen, Jack. Kyss meg slik du pleide.
Kyss meg.
Kyss jenta, dr. Seward.
Reiser ender med at elskende møtes.
Hva er galt, Jack? Kan du ikke se på meg nå?
Gutten som ser på meg dag og natt, kan du ikke se nå? Hva er i veien?
- Lucy, ser du ikke deg selv? - Selvsagt ser jeg meg selv.
Vakkedame.
Alle smiler når du er vakker.
Hvorfor smiler du ikke, Jack?
Hvis du er så vakker, Lucy, hvorfor tar du ikke en selfie?
- Du lukter rart. - Hun er døende.
Vi har en bitter aroma, Lucy. Den døendes blod betyr døden for vampyrer.
- Du lukter død. - Det er ikke bare meg.
Min pasient, dr. Seward, min pasient.
Lucy, min kjære. Det er et sjokk.
Men du har vært så flink.
- Du har vært så flink. - Ikke se på meg.
Jeg ser deg, vakkedame.
- Komme jeg alltid til å være sånn? - Ja, det lover jeg. Alltid.
Men jeg var vakker.
Skjønnhet er aldri mer enn en forkledning. Du har vokst fra den.
Jeg vil ikke!
Lucy, hør etter.
Hør på meg. Hør etter.
Hør på meg. Hør etter!
Du er min fineste brud.
På 500 år var du den eneste som frivillig åpnet årene sine.
Du visste hva som skjedde.
- Du ville ha det. - Nei.
- Du godtok det. Nå kan du leve for alltid. - På denne måten?
Se på meg!
- Jeg har ikke noe imot det. - Å nei?
Nei da.
Det har jeg! Jeg har noe imot det!
Lucy.
Kyss meg.
Du vil ikke kysse meg sånn.
Lucy Westenra, det har aldri gått en dag da jeg ikke ville kysse deg.
Og det vil aldri skje.
Å, Jack.
Gjør det. Jack, gjør det.
For min skyld.
Gjør det for min skyld.
Hun var mitt mest lovende eksperiment.
Det tok meg 500 år å lage en så god brud.
- Se hva du har gjort. - Hun var aldri din.
Eller min.
- Eller noens. - Hun døde vel godt.
Det er en sjelden egenskap, tro meg.
Egenskap eller smak?
Smak. En helt bestemt en. Ut fra min erfaring var den enestående.
Hun virket nesten forelsket i døden.
Der har vi det. Det er alt.
Og derfor var det henne.
Jack, du må gå.
Jeg kan ikke forlate deg.
Jeg skal ha en personlig samtale med grev Dracula.
Og han vil helt sikkert ikke ha vitner.
- Hvorfor ikke? - Det fins bare én ting du er redd for,
og jeg vet endelig hva det er.
- Det gjør ikke jeg. - Jeg vet det.
Dr. Seward, du kan gå.
- Kom deg ut. - Dr. Helsing...
- Nei. - Jeg kan ikke...
Om du vil kaste bort livet ditt på å en heltmodig handling,
vil du få andre muligheter til det.
- Det vil bli en vakker dag. - Takk.
- Vel, hvordan smakte det? - Hvordan smakte hva?
Dr. Helsing, jeg tror du drakk blodet mitt.
Den er 15 millioner mil unna. Den vil ikke skade deg.
Jeg forstår ikke.
Jeg har bare noen få pust igjen, så ikke avbryt.
Tenk på grev Dracula, som ikke orker å se i et speil.
Agatha...
Dracula som ikke vil vise seg frem i sollyset,
som ikke kan gå inn i et hjem uten en invitasjon.
Dette er ikke forbannelser.
De er bare vaner som blir fetisjer som blir legender som selv du tror på.
Dyrets regler, som vi diskuterte for så lenge siden.
Men hvorfor? Hva er du redd for?
Du er en soldat fra en soldatslekt. Bestefaren din døde i kamp.
Faren din, brødrene dine, sønnene dine, deres sønner.
Alle falt som helter på slagmarken.
Men ikke du. Ikke grev Dracula.
Feltherren som lusker rundt i skyggene og stjeler andres liv.
Uønsket overalt.
Som sover i en kasse med jord, men drømmer om en soldats grav.
Som ble trollbundet av ei jente som var forelsket i det han frykter mest: døden.
- Og nå vet vi hvorfor dette fungerer. - Nei.
Fordi det beskriver det motet du lengter etter å ha.
Motet som kreves for å dø.
Jeg kaller deg skamfull. Grev Dracula skammer seg.
Jeg trenger ikke dette mer. Jeg er døende.
Jeg gjør det eneste du aldri kan gjøre, Dracula.
- Du har det vondt. - Jeg tåler det.
Du prøver å erobre døden, men du kan ikke det,
før du møter den uten frykt.
Farvel, grev Dracula.
Slep deg tilbake til kassen med jord. Kampen er over. Du taper.
Du vil leve evig... med skammen.
Vakker.
Se på henne, Agatha.
Det er vakkert.
Dette er ikke virkelig.
- Dette er en drøm. - Selvsagt.
Du drikker blodet mitt.
- Men blodet mitt er dødelig for deg. - Ja.
- Så du kommer til å dø. - Det gjør du også.
Etter så lang tid, trodde du at jeg ville la det gjøre vondt?
Tekst: S. Marum